OECD >Multilingual Summaries

Economic Policy Reforms 2013. Going for Growth

Summary in Czech

Reformy hospodářské politiky 2013. Cesta růstu

Přehled v českém jazyce

Cesta růstu (Going for Growth) vychází z odborných znalostí OECD v problematice reforem strukturální politiky a ekonomické výkonnosti a přináší politickým činitelům sadu konkrétních doporučení k reformě oblastí, které jsou pro udržitelný růst nejdůležitější.

Prostřednictvím analýzy Cesta růstu vydává OECD od roku 2005 doporučení reforem, které by měly vést ke zvýšení reálných příjmů a zaměstnanosti v jednotlivých zemích OECD a v poslední době i v zemích skupiny BRIICS. Tento srovnávací proces poskytuje vládám nástroj, s jehož pomocí mohou posuzovat politické reformy, které v dlouhodobém horizontu ovlivní životní úroveň obyvatel jejich zemí.

Cesta růstu je od pittsburského summitu v roce 2009 součástí pravidelného programu G20 pro dosažení výrazného, udržitelného a vyváženého růstu, především prostřednictvím tzv. procesu vzájemného hodnocení.

Pro každou zemi je identifikováno pět priorit, které závisí na schopnosti zlepšit dlouhodobou životní úroveň zvýšením produktivity a zaměstnanosti. Priority se týkají širokých oblastí regulace na trhu zboží a práce, vzdělávání a odborného rozvoje, daňového systému a systému sociálních dávek, obchodních a investičních pravidel a inovace.

Toto vydání rekapituluje průběh zavádění předchozích doporučení a identifikuje nové priority pro nejbližší období. Zkoumá také potenciální dopad, který politika doporučená v Cestě růstu může vedle růstu HDP mít na další cíle veřejné politiky.

Kapitola 1 popisuje pokrok, jehož země dosáhly od roku 2011 v závislosti na politických prioritách navržených v minulých vydáních Cesty růstu, a dále nabízí nový pohled na priority v oblasti reforem, které mají udržitelným způsobem oživit růst a zvýšit zaměstnanost v kontextu nepříznivého ekonomického výhledu pro nejbližší budoucnost.

Kapitola 2 rozebírá potenciální vedlejší dopad, které mohou politiky doporučované k podpoře růstu mít na další dva aspekty blahobytu – rozdělení příjmů a životní prostředí. Zabývá se také možným dopadem doporučených reforem na vnitřní (rozpočet) i vnější (obchodní bilance) finanční nerovnováhu. Cílem je popsat hlavní vlivy a odhalit možné protichůdné působení i vzájemné přínosy politik.

Kapitola 3 v poznámkách pro jednotlivé země stručně shrnuje pět priorit pro každou zemi. Jejich výběr vychází do značné míry ze souboru kvantitativních ukazatelů, jež umožňují porovnávat situaci hospodářské politiky v různých zemích. Tyto ukazatele jsou představeny v kapitole 4.

Hlavní politická poselství

Průběh a priority reformních politik

V zemích OECD jsou opatření v oblasti priorit nejvýraznější od zahájení iniciativy Cesta růstu. Odráží to skutečnost, že si země stále více uvědomují nutnost strukturálních reforem pro znovunastolení konkurenceschopnosti a fiskální udržitelnosti, což jsou nezbytné podmínky pro návrat na cestu ke zdravému růstu po krizi.

Tempo reforem je obzvláště vysoké v zemích eurozóny, které přijímají program finanční pomoci nebo v nichž působí přímé tržní tlaky (například Řecko, Irsko, Itálie, Portugalsko a Španělsko), a to i v politicky citlivých oblastech, jako je regulace trhu práce a systémy sociální péče. Tyto země také zavádějí zásadní programy fiskální konsolidace. Naproti tomu v dalších zemích eurozóny, především těch, které mají přebytek obchodní bilance, a v zemích s nejvyšší životní úrovní (například Norsko, Švýcarsko a Spojené státy) postupují reformy výrazně pomaleji. Aktivnější přístup k reformám v těchto zemích by přitom pomohl obnovit rovnováhu jak v eurozóně, tak celosvětově. Podpořil by také důvěru v plány fiskální konsolidace.

V zemích střední Evropy byl pokrok v prioritních oblastech relativně velký, v zemích BRIICS v průměru slabší, což je částečně odrazem toho, že v těchto zemích nepůsobí tak silný tlak krize, který by zavedení reforem podpořil. Přesto však byl učiněn pokrok ve snížení míry státní kontroly podniků, zvýšení transparentnosti regulace trhu zboží a posílení systémů základního vzdělávání.

Porovnáme‑li priority Cesty růstu v letech 2011 a 2013, nejmarkantnějším rozdílem je výrazně vyšší zastoupení priorit zaměřených na posílení zaměstnanosti v zemích OECD, především v oblastech sociálních dávek a aktivních politik na trhu práce. Odráží to sílící důraz na řešení situace na trhu pracovních míst, vyvolané pomalým zotavováním z krize, a souvisejících otázek pomoci nezaměstnaným s návratem do práce. Větší důraz na aktivní politiku v oblastech trhu práce a sociálních dávek je v souladu se závazky ke strukturálním reformám a hlavními prioritami jednotlivých zemí, vyjádřenými v kontextu akčních plánů G20.

Především v eurozóně zůstává potřeba snížit nezaměstnanost palčivým problémem. Často se proto doporučují reformy daňových systémů a systémů sociálních dávek, aktivní politiky na trhu práce a legislativy na ochranu pracovních míst. Výrazně jsou však zastoupeny rovněž reformy trhu zboží, především v sektoru služeb, kde mohou poměrně rychle vést k posílení zaměstnanosti. Ve zbývajících relativně bohatých zemích OECD, především v Japonsku a Koreji, je kladen větší důraz na zlepšení produktivity práce a převládá orientace na reformy regulací v oblasti sítí, daňových struktur, omezení přímých zahraničních investic a zemědělských subvencí. Reforma daňové struktury je prioritou také pro Spojené státy, společně se zlepšením efektivity a rovnosti v oblasti vzdělávání a zdravotnictví.

V zemích s nižšími příjmy, jako je Mexiko, Turecko nebo země BRIICS, byl růst donedávna silný, společnými problémy jsou však kvalita a dostupnost vzdělávacího systému, kapacita a regulace infrastruktury a výskyt faktorů bránících hospodářské soutěži a investicím, s nimiž se potýkají domácí i zahraniční firmy. Ve většině těchto zemí poškozuje ekonomickou a sociální situaci také neformální zaměstnání. Řada doporučení, například v oblastech daňových systémů a systémů sociálních dávek a ochrany pracovních míst, se zaměřuje na snížení počtu nelegálních pracovníků.

Možné vedlejší dopady reforem zaměřených na podporu hospodářského růstu

Bylo zjištěno, že mnoho změn doporučovaných ke zlepšení hospodářského růstu pomáhá i k dosažení dalších cílů, nebo na ně nemá žádný zřejmý dopad. Přesto však řada doporučení může být v rozporu s cíli v oblasti přerozdělování či životního prostředí a političtí činitelé si musí tyto kompromisy uvědomit, aby mohli vytvořit balíčky opatření, která nejlépe povedou k naplnění stanovených cílů.

Posunutí daňového mixu od přímých daní směrem ke spotřebním, ekologickým a majetkovým daním, které je mnoha zemím doporučováno s cílem zvýšit u jejich obyvatel motivaci k práci a investicím, by mohlo kolidovat se snahou o podporu rovnosti, pokud ho nebudou doprovázet opatření zmírňující či minimalizující negativní dopady na rozdělení příjmů.

Opatření v oblasti legislativy na ochranu zaměstnání, institucí pro mzdové vyjednávání a minimální mzdy, jež jsou doporučována ke zlepšení pracovních příležitostí nekvalifikovaných pracovníků a mladých lidí, mohou rozšířit rozdělení platů a v krátkodobé perspektivě tak prohloubit platovou nerovnost. Z dlouhodobého hlediska však tento dopad může být částečně nebo zcela vyvážen tím, že se zlepší pracovní vyhlídky těchto pracovníků, především těch se slabou vazbou na trh práce.

Reformy, které podporují hospodářskou činnost, obecně vedou k větší zátěži životního prostředí, například zvyšováním emisí skleníkových plynů, produkcí odpadu a odběrem vody. Některá z těchto doporučení však pomohou zajistit udržitelnější růst HDP v budoucnu, protože zvýší výrobní náklady u činností, jež poškozují životní prostředí. Platí to především pro doporučení přenést těžiště zdanění od pracovních sil k daním za emise. Reformy, které podporují větší konkurenci na trzích zboží a služeb a usnadňují přerozdělování zdrojů, navíc posílí účinnost nástrojů ochrany životního prostředí na trhu, protože zvýší vnímavost k cenovým signálům.

Strukturální reformy na podporu hospodářského růstu mají přímý krátkodobý dopad na vládní rozpočet, pokud jejich zavedení vyžaduje další veřejné zdroje nebo (méně často) zahrnuje počáteční snížení výdajů či zvýšení příjmů. V dlouhodobé perspektivě se vliv strukturálních reforem na rozpočet liší především v závislosti na tom, zda posilují růst podporou zaměstnanosti, nebo produktivity. V obou případech přinášejí větší daňové příjmy, ale pouze v případě podpory zaměstnanosti dojde pravděpodobně k výraznějšímu zlepšení vyrovnanosti rozpočtu.

Řadě zemí s externím přebytkem jsou doporučena reformní opatření k eliminaci překážek, které brání ženám pracovat na plný úvazek, a regulačních překážek při snaze o vstup do některých odvětví. Tato opatření by oslabila obchodní bilanci snížením úspor a podpořením investic. Obchodní bilanci naopak nejspíš posílí reformy, které prostřednictvím daňových změn nebo zvýšením domácí konkurence zlepšují konkurenceschopnost sektorů orientovaných na export.

Summary of
OECD (2013), Economic Policy Reforms 2013. Going for Growth, OECD Publishing.
http://dx/doi.org/10.1787/growth-2013-en

© OECD

Tento přehled není oficiálním překladem OECD. OECD-oversettelse.

Reprodukce tohoto přehledu je povolena, jsou-li uvedena autorská práva OECD a název původní publikace.

Vícejazyčné přehledy jsou překlady výtahů z publikací OECD původně publikovaných v angličtině a francouzštině.

Jsou zdarma k dispozici v internetovém knihkupectví OECD www.oecd.org/bookshop

Další informace vám poskytne Odbor pro legislativu a překlady při OECD, Ředitelství pro veřejné záležitosti a komunikaci rights@oecd.org , fax: +33 (0)1 45 24 99 30.

OECD Rights and Translation unit (PAC)
2 rue André-Pascal, 75116
Paris, France

Navštivte naši internetovou stránku www.oecd.org/rights