OECD >Multilingual Summaries

Economic Policy Reforms 2013. Going for Growth

Summary in Danish

Reformer i den økonomiske politik 2013. Going for Growth

Sammendrag på dansk

"Going for Growth" bygger på OECD's ekspertise inden for strukturelle politiske reformer og økonomiske resultater, og hensigten er at give beslutningstagerne et sæt konkrete anbefalinger vedrørende reformområder, der er identificeret som prioriteter for vedvarende vækst.

OECD har siden 2005 identificeret reformanbefalinger, som skal øge realindkomsterne og beskæftigelsen, i "Going for Growth"‑analysen for hvert OECD‑land og på det seneste også for BRIIKS‑landene. Denne benchmarkingproces er et værktøj, som de forskellige landes regeringer kan bruge til at reflektere over politiske reformer, som påvirker deres borgeres levestandard på langt sigt.

"Going for Growth" har siden Pittsburgh‑topmødet i 2009 bidraget til G20's almindelige arbejdsprogram med henblik på at opnå en stærk, bæredygtig og afbalanceret vækst, især via den såkaldte gensidige evalueringsproces (Mutual Assessment Process).

For hvert land er der identificeret fem politiske prioriteter ud fra, om de kan forbedre den langsigtede materielle levestandard gennem højere produktivitet og beskæftigelse. Prioriteterne dækker et bredt spektrum af produkt‑ og arbejdsmarkedsregler, uddannelse, skattesystemer og sociale systemer, handels‑ og investeringsregler og innovationspolitikker.

Denne udgave ser på de fremskridt, der er gjort med hensyn til tidligere anbefalinger, og identificerer nye prioriteter for den nærmeste fremtid. Det ser også på de potentielle konsekvenser af politikanbefalingerne i "Going for Growth" med hensyn til politiske mål ud over vækst i BNP.

Kapitel 1 gennemgår først de fremskridt, landene siden 2011 har gjort med hensyn til at tage sig af de politiske prioriteter, der er identificeret i tidligere udgaver af Going for Growth, og kaster derefter et nyt blik på reformprioriteter med henblik på at genoplive en bæredygtig vækst og fremme beskæftigelsen i en tid med svage økonomiske udsigter på kort sigt.

I kapitel 2 undersøges de potentielle bivirkninger af de vækstfremmende politikanbefalinger vedrørende to andre aspekter af velfærden – indkomstfordeling og miljø. Her undersøges også de potentielle konsekvenser af de anbefalede reformer for interne (budget) og eksterne (betalingsbalance) ubalancer. Det sker med henblik på at beskrive de væsentligste kanaler for indflydelse og identificere mulige politiske afvejninger og komplementariteter.

De fem politiske prioriteter, som er identificeret for hvert land, opsummeres kort i landenoterne for de enkelte lande, som er omgrupperet i kapitel 3. Udvælgelsen af politiske prioriteter er i vidt omfang baseret på et sæt omfattende kvantitative indikatorer, som tillader sammenligning af politiske betingelser på tværs af lande, og dette er præsenteret i kapitel 4.

Vigtige politiske budskaber

Fremskridt og prioriteter i politiske reformer

For OECD‑landene er handling på prioriteter på det højeste niveau siden starten på Going for Growth‑øvelsen, og det afspejler den stigende anerkendelse af, at der er behov for strukturreformer for at genoprette konkurrencedygtigheden og den finansielle bæredygtighed, som er betingelsen for, at man kan vende tilbage til en sund vækst efter krisen.

Hastigheden i reformerne har især været høj i eurolandene, under økonomiske bistandsprogrammer eller direkte markedspres (f.eks. Grækenland, Irland, Italien, Portugal og Spanien), herunder på politisk følsomme områder som arbejdsmarkedsregulering og velfærdssystemer. Disse lande indfører også væsentlige økonomiske konsolideringsprogarmmer. Det står i modsætning til den meget mere moderate reformhastighed i andre eurolande, især lande med overskud på betalingsbalancen, samt lande med den højeste levestandard (f.eks. Norge, Schweiz og USA). Mere aktive reformer i disse lande ville være med til at genoprette balancen, både i eurolandene og mere globalt. Det ville også være med til at støtte troværdigheden af de økonomiske konsolideringsplaner.

Handling på prioriteter har været relativt høj i de centraleuropæiske lande, men gennemsnitligt mere moderat i BRIIKS‑landene, hvilket afspejler det lettere krisebetingede pres for reformer i disse lande. Alligevel er der sket fremskridt med hensyn til at mindske den statslige kontrol med virksomhederne, forbedre gennemsigtigheden i produktmarkedsreguleringen og styrke de grundlæggende uddannelsessystemer.

Hvis man sammenligner prioriteterne i Going for Growth i henholdsvis 2011 og 2013, er den mest bemærkelsesværdige ændring en markant stigning i andelen af prioriteter, som har til hensigt at fremme beskæftigelsen for OECD‑landene, især med hensyn til sociale ydelser og aktive arbejdsmarkedspolitikker, hvilket afspejler det stigende fokus på jobmarkedsarven med et svagt opsving efter krisen og de dermed forbundne udfordringer med at hjælpe de ledige tilbage i arbejde. Det stærkere fokus på aktive arbejdsmarkedspolitikker og politikker for sociale ydelser ligger godt i tråd med landenes egne strukturreformplaner og kerneprioriteter, sådan som de er udtrykt i G20‑handlingsplanerne.

Især i eurolandene er der et presserende behov for at mindske ledigheden. Anbefalinger om at reformere skatte‑ og ydelsessystemerne, aktive arbejdsmarkedspolitikker og lovgivning om jobsikring er derfor ret almindelige, selvom produktmarkedsreformer også er fremtrædende, ikke mindst i servicesektoren, hvor de kan levere ret hurtige beskæftigelsesfordele. I de resterende relativt velstående OECD‑lande, især Japan og Korea, er der større vægt på at fremme arbejdsproduktiviteten, og der er fokus på at reformere netværkssektorreglerne, skattestrukturerne, FDI‑restriktionerne og landbrugssubsidierne.g En reform af skattestrukturen er også en prioritet for USA, samtidig med at der er behov for at forbedre effektiviteten og ligheden i uddannelses‑ og sundhedssektoren.

For lavindkomstlande som Mexico, Tyrkiet og BRIIKS har væksten generelt været stærk indtil for nylig, men et sæt fælles udfordringer vedrører kvaliteten og inklusiviteten i uddannelsessystemerne, kapaciteten og reguleringen af infrastrukturen og høje barrierer for konkurrence og investeringer for både indenlandske og udenlandske firmaer. Det uformelle arbejdsmarked gør også økonomisk og social skade i de fleste af disse lande, og der er en række anbefalinger, f.eks. med hensyn til skattesystemer og sociale ydelsessystemer samt jobsikring, som har til hensigt at mindske omfanget af sort arbejde.

Potentielle bivirkninger ved vækstfremmende reformer

Mange af de politiske ændringer, der anbefales for at opnå vækst, bidrager enten til at opnå andre velfærdsmål eller har ikke nogen klar virkning. En række anbefalinger kan dog være i konflikt med fordelingsmæssige eller miljømæssige målsætninger, og politikerne skal være bevidst om disse afvejninger for at designe politiske pakker, som bedst opfylder deres målsætninger.

Hvis skattemikset flyttes væk fra direkte skatter over på skatter på forbrug, miljø og fast ejendom, som f.eks. anbefales for mange lande for at forbedre incitamentet til at arbejde og foretage investeringer, kan det komme i konflikt med målsætninger om lighed, medmindre dette kombineres med foranstaltninger, som skal mildne eller minimere de negative konsekvenser af omfordelingen af indkomsterne.

Foranstaltninger på områder som lovgivning til sikring af beskæftigelse, lønforhandlingsinstitutioner og mindsteløn, som anbefales for at fremme beskæftigelsesmulighederne for lavtuddannede arbejdere og unge, kan øge omfordelingen af indkomster og dermed øge indkomstuligheden på kort sigt. Denne virkning kan imidlertid på langt sigt blive helt eller delvist opvejet, da beskæftigelsesudsigterne for disse arbejdere bliver bedre, især for dem med svag tilknytning til arbejdsmarkedet.

Reformer, som fremmer økonomisk aktivitet, øger generelt presset på miljøressourcerne, f.eks. på grund af stigende udledning af drivhusgasser, affaldsproduktion eller vandindvinding. Ikke desto mindre vil nogle af disse anbefalinger også hjælpe med at gøre den fremtidige vækst i BNP mere bæredygtig ved at hæve produktomkostningerne for miljøskadelige aktiviteter. Det gælder især anbefalinger om at flytte beskatningen fra arbejde til forurening. Desuden vil reformer, som fremmer større konkurrence på markeder for varer og tjenester og letter reallokering af ressourcer, understøtte effektiviteten af markedsbaserede miljøinstrumenter ved at øge følsomheden over for prissignaler.

Vækstfremmende strukturreformer har en direkte, kortsigtet virkning på de statslige budgetter, når det kræver yderligere offentlige ressourcer at gennemføre dem eller – mindre hyppigt – medfører nedskæringer i udgifterne eller stigningerne i indtægterne fra start. På længere sigt vil strukturreformernes effekt på budgettet hovedsageligt adskille sig ved, om de fremmer væksten gennem beskæftigelse eller produktivitet. I begge tilfælde genererer reformer højere skatteindtægter, men kun ved beskæftigelse vil de sandsynligvis forbedre budgetbalancen.

Reformhandlinger for at mindske barriererne for fuld deltagelse af kvinderne i arbejdsstyrken og regler, som hindrer indtræden i specifikke sektorer, sådan som det anbefales for en række lande med overskud over for udlandet, ville svække betalingsbalancepositionen ved at mindske opsparingen og fremme investeringerne. Modsat vil politiske foranstaltninger, som har tendens til at styrke betalingsbalancen, omfatte reformer, som øger konkurrencedygtigheden i de eksportrettede sektorer via ændringer i beskatningen eller stærkere eksponering for indenlandsk konkurrence.

Summary of
OECD (2013), Economic Policy Reforms 2013. Going for Growth, OECD Publishing.
http://dx/doi.org/10.1787/growth-2013-en

© OECD

Dette sammendrag er ikke en officiel OECD oversættelse.

Reproduktion af dette sammendrag er kun tilladt på betingelse af, at OECD copyright og titel på den originale publikation nævnes.

Sammendrag på flere sprog er oversatte uddrag af OECD publikationer, der oprindeligt blev publiceret på engelsk og fransk.

De er gratis tilgængelige på OECD Online Bookshop www.oecd.org/bookshop

For yderligere oplysninger kan man kontakte afdelingen OECD Rettigheder og Oversættelser, Direktoratet for Offentlige Anliggender og Kommunikation på rights@oecd.org eller pr. fax: +33 (0)1 45 24 99 30.

OECD Rights and Translation unit (PAC)
2 rue André-Pascal, 75116
Paris, France

Besøg vores website www.oecd.org/rights