OECD >Multilingual Summaries

Economic Policy Reforms 2013. Going for Growth

Summary in Norwegian

Økonomiske reformer 2013. Going for Growth

Sammendrag på norsk

"Going for Growth" bygger på OECD‑ekspertise om strukturelle økonomiske reformer og økonomisk ytelse for å gi beslutningstakere et sett med konkrete anbefalinger om reformområder, som er blitt identifisert som prioriteringer for vedvarende vekst.

OECD har identifisert reformanbefalinger for å øke realinntekter og sysselsetting gjennom "Going for Growth"‑analysen av hvert OECD‑land siden 2005 og, mer nylig, for BRIICS‑landene. Denne benchmarkingen gir myndigheter et verktøy de kan bruke til å reflektere over politiske reformer som påvirker deres innbyggeres langsiktige levestandard.

Siden Pittsburgh Summit‑møtet i 2009, har "Going for Growth" bidratt til G20‑landenes vanlige arbeidsprogram for å oppnå sterk, bærekraftig og balansert vekst, spesielt gjennom den såkalte Mutual Assessment Process (Gjensidig vurderingsprosess).

For hvert land er det identifisert fem politiske prioriteringer basert på deres evne til å forbedre langsiktige, materielle levestandarder gjennom høyere produktivitet og sysselsetting. Prioriteringene dekker bredt produkt‑ og arbeidsmarkedsreguleringer, utdanning og opplæring, skatte og‑ velferdssystemer, handels‑ og investeringsregler og innovasjonspolitikk.

Denne utgaven går gjennom fremgangen som er gjort på tidligere anbefalinger og identifiserer nye prioriteringer på kort sikt. Den ser også på de mulige innvirkningene av politiske anbefalinger i "Going for Growth" med tanke på mål for offentlig politikk annet enn vekst i BNP.

Kapittel 1 går først gjennom fremskritt som land har gjort siden 2011 for å takle de politiske prioriteringene som ble identifisert i tidligere utgaver av Going for Growth, og tar deretter et nytt blikk på reformprioriteringer for å på en bærekraftig måte fornye vekst og øke sysselsetting innenfor en ramme av svake økonomiske utsikter på kort sikt.

Kapittel 2 undersøker de potensielle bivirkningene av vekstforsterkende politiske anbefalinger på to andre aspekter knyttet til velvære ‑‑ inntektsdistribusjon og miljøet. Det utforsker også den potensielle innvirkingen av de anbefalte reformene på interne (budsjettmessige) og eksterne (betalingsbalanse) ubalanser. Dette gjøres med sikte på å beskrive de viktigste kanaler til innflytelse og for å identifisere mulige politiske avveininger og komplementariteter.

De fem politiske prioriteringene identifisert for hvert land summeres kort opp i individuelle notater om land, som er regruppert i kapittel 3. Valget av politiske prioriteringer er i stor grad basert på et omfattende sett av kvantitative indikatorer som gjør det mulig å sammenligne politiske rammer på tvers av landegrenser, og presenteres i kapittel 4.

Viktige politiske meldinger

Politiske reformer: fremskritt og prioriteringer

For OECD‑land er handlinger på prioriteringer på sitt høyeste nivå siden begynnelsen av Going for Growth‑initiativet, noe som reflekterer behovet for strukturelle reformer for å gjenopprette konkurransedyktighet og finanspolistisk bærekraft, betingelser som ligger til grunn for en sunn vei tilbake til veksten sett før krisen.

Farten på reformer har vært spesielt høy i land i Euro‑området under de økonomiske bistandsprogrammene eller direkte markedspress (f.eks. Hellas, Irland, Italia, Portugal og Spania), inkludert innenfor politisk ømtålige områder som regulering av arbeidskraft og velferdssystemer. Disse landene implementerer også nevneverdige finanspolitiske konsolideringsprogrammer. Dette står i sterk kontrast til den moderate farten på reformer i andre land i Euro‑området, spesielt i landene som har budsjettoverskudd, så vel som i land med høyest levestandard (f.eks. Norge, Sveits og USA). Likevel ville mer aktive reformer i disse landene hjelpe med å oppnå en rebalansering, både innenfor Euro‑området og mer globalt. Det ville også hjelpe med å støtte troverdigheten til finanspolitiske konsolideringsplaner.

Handling på prioriteringer har vært relativt høy i Sentral‑Europa, men i gjennomsnitt mer moderat i BRIICS, noe som til dels reflekterer det mildere krisefremdrevne presset om å reformere i disse landene. Likevel er det oppnådd fremskritt med tanke på å redusere omfanget av statlig kontroll av virksomheter, med å forbedre gjennomsiktigheten av produktmarkedsreguleringer og i styrking av grunnleggende utdanningssystemer.

Ved en sammenligning av Going for Growth‑prioriteringene fra 2011 og 2013, er den mest merkbare endringen en markert økning i andelen av prioriteringer rettet mot det å øke sysselsetting i OECD‑land, spesielt innenfor områder som velferd og aktiv arbeidsmarkedspolitikk, noe som reflekterer det voksende fokuset på å takle arven fra jobbmarkedet etter den svake rekonvalensen, og tilhørende utfordringer med å hjelpe arbeidsledige mennesker tilbake i arbeid. Den sterkere vekten på politikk rettet mot aktivt arbeidsmarked og velferd samsvarer i stor grad med lands egne forpliktelser til strukturelle reformer og kjerneprioriteringer, som uttrykt i konteksten av G20s handlingsplaner.

Spesielt i Euro‑området er behovet for å redusere arbeidsledighet en presserende utfordring. Anbefalinger om å reformere skatte‑ og velferdssystemer, aktiv arbeidsmarkedspolitikk og lovgivning rundt stillingsbeskyttelse er derfor ganske vanlig, selv om produktmarkedsreformer også er fremtredende, ikke minst innenfor servicesektorer hvor de kan oppnå relativt hurtige sysselsettingsgevinster. I de gjenstående relativt velstående OECD‑landene, spesielt Japan og Korea, er det større vekt på å øke arbeidsproduktivitet, og fokuset er på å reformere reguleringer innen nettverkssektoren, skattestrukturer, restriksjoner på FDI (direkte utenlandske investeringer) og landbrukssubsidier. Reformering av skattestrukturen er også en prioritering for USA, sammen med behovet for å forbedre effektiviteten og likheten i utdannings‑ og helsesektorene.

For land med lavere inntekter, slik som Mexico, Tyrkia og BRIICS‑landene, har vekst generelt sett vært sterkere inntil mer nylig, men ett sett av felles utfordringer går på kvaliteten og hvor inkluderende utdanningssystemer er, kapasiteten til og reguleringen av infrastrukturer samt forekomsten av høye barrierer til konkurranse og investeringer for både innenlandske og utenlandske virksomheter. Uformell sysselsetting medfører også økonomiske og sosiale problemer i de fleste av disse landene, og det finnes en rekke anbefalinger, f.eks. på området skatte‑ og velferdssystemer og stillingsbeskyttelse, som har som mål å redusere mengden uformell sysselsetting.

Potensielle bivirkninger av vekstfremmende reformer

Mange av de politiske anbefalingene for vekst har vist seg å enten hjelpe med å oppnå andre velvære‑målsetninger eller til ikke å ha noen klar virkning. Fremdeles kan en rekke anbefalinger være i konflikt med redistribusjonsmessige eller miljømessige målsetninger, og beslutningstakere må være klar over slike avveininger for å kunne utvikle politiske pakker som best møter deres målsetninger.

Å endre blandingen av skatter fra direkte beskatning til forbruk, miljø‑ og eiendomsmessig beskatning, noe som anbefales for en rekke land som en måte å forbedre arbeids‑ og investeringsinsentiver på, kan komme i konflikt med likhetsmålsetninger, med mindre medfølgende tiltak utvikles for å lette skadevirkningene på inntektsdistribusjon.

Tiltak på områdene rundt lovgivning for stillingsbeskyttelse, lønnsforhandlingsinstitusjoner og minstelønn, som anbefales for å forbedre sysselsettingsmuligheter for arbeidere med få ferdigheter og unge mennesker, kan utvide lønnsdistribusjonen og dermed forverre inntektsulikhet på kort sikt. Denne effekten, derimot, kan delvis eller helt bli utlignet på lengre sikt ettersom arbeidsutsikter blir bedre for slike arbeidere, spesielt for de uten sterk tilknytning til arbeidsmarkedet.

Reformer som øker økonomisk aktivitet vil generelt sett legge større press på miljøressurser, for eksempel gjennom økte utslipp av klimagasser, avfallsproduksjon eller vannuttak. Ikke desto mindre vil noen av disse anbefalingene også hjelpe med å gjøre fremtidig BNP‑vekst mer bærekraftig ved at de øker produksjonskostnadene knyttet til miljømessig skadelige aktiviteter. Dette gjelder spesielt for anbefalinger om å endre beskatning fra arbeid til forurensende utslipp. Reformer som fremmer større konkurranse på markeder for varer og tjenester, og som legger til rette for reallokkering av ressurser, vil også underbygge effektiviteten av markedsbaserte miljømessige instrumenter ved å øke mottakeligheten for prissignaler.

Vekstforsterkende strukturelle reformer har en direkte, kortsiktig innvirkning på offentlige budsjetter når implementeringen av dem krever ytterligere offentlige ressurser eller ‑‑ sjeldnere – innebærer innledende utgiftskutt eller inntektsøkninger. På lengre sikt vil effekten av strukturelle reformer på budsjettet være forskjellig alt avhengig av om de øker vekst gjennom sysselsetting eller produktivitet. I begge tilfeller skaper reformer høyere skatteinntekter, men kun i tilfellet av sysselsetting er det sannsynlig at de vil føre til betraktelige forbedringer i budsjettbalansen.

Reformhandling for å redusere hindringer til fulltids deltakelse i arbeidsstyrken av kvinner samt reguleringsmessige barrierer til inngang i spesifikke sektorer, slik det anbefales for en rekke eksterne overskuddsland, kan svekke den gjeldende regnskapsstillingen ved å redusere sparing og øke investering. Omvendt inneholder politiske tiltak som mer sannsynlig vil styrke gjeldende regnskap, omfatte reformer som øker konkurranseevnen til eksportorienterte sektorer gjennom endringer i beskatning eller sterkere eksponering overfor innenlandsk konkurranse.

Sammendrag av
OECD (2013), Economic Policy Reforms 2013. Going for Growth, OECD Publishing.
http://dx/doi.org/10.1787/growth-2013-en

© OECD

Denne oppsummeringen er ingen offisiell OECD-oversettelse.

Denne oppsummeringen kan reproduseres hvis OECDs copyright og originalens tittel angis.

Flerspråklige oppsummeringer er oversatte utdrag av OECD-publikasjoner opprinnelig utgitt på engelsk og fransk.

Disse er gratis tilgjengelige på OECDs Online Bookshop www.oecd.org/bookshop

For ytterligere informasjon, ta kontakt med OECD Rights and Translation unit, Public Affairs and Communications Directorate, rights@oecd.org eller per faks: +33 (0)1 45 24 99 30.

OECD Rights and Translation unit (PAC)
2 rue André-Pascal, 75116
Paris, France

Besøk vårt nettsted www.oecd.org/rights