OECD >Multilingual Summaries

Government at a Glance 2015

Summary in Hungarian

Kormányzati körkép 2015

Összefoglalás magyarul

Az OECD‑térségben a fellendülés már folyamatban van, a gazdasági növekedés kezd lassan erőre kapni. Folyik a költségvetési konszolidáció, noha a munkanélküliség még mindig magas, melyet alacsony termelékenységnövekedés kísér. Szélesednek az egyenlőtlenségek is: a jövedelemeloszlás terén éppúgy, mint az emberek jólétét meghatározó egyéb tényezők terén. A kormányzatoknak kezelniük kell ezeket a problémákat annak érdekében, hogy az elkövetkező éveket erősebb, inkluzívabb növekedés jellemezze; a közpolitikai döntéshozatal többdimenziós megközelítést igényel.

A kormányzatoknak számos politikai eszköz áll rendelkezésükre a fenntarthatóbb és inkluzívabb társadalmak létrehozásához szükséges alapok megteremtéséhez. Azonban még a jól megtervezett politikák sem hozzák meg a kívánt eredményeket, ha nincsenek meg a megfelelő mechanizmusok annak kivédésére, hogy a közpolitikai döntéshozatalt külön érdekcsoportok „ragadják magukhoz”, illetve, ha hiányoznak a hatékony végrehajtást biztosító és az alapos monitorozást és értékelést elősegítő mechanizmusok. A Kormányzati körkép 2015 c. kiadványban bemutatott mutatószámok arról adnak tájékoztatást, hogy mennyire inkluzívak a kormányzatok a foglalkoztatás, a politikai döntéshozatali folyamatok és a politikai eredmények terén.

Fő megállapítások

A költségvetési egyensúly az OECD‑országokban általában véve javulást mutat

Az OECD‑országok költségvetési egyensúlya 4,2 százalékponttal javult: a GDP‑arányos államháztartási hiány a 2009‑ben mért 8,4%‑ról 2013‑ra 4,2%‑ra csökkent.

2013‑ban a strukturális költségvetési egyenleg az OECD‑országokban átlagosan 3,5%‑os potenciális GDP‑arányos hiányt mutatott, ami 3,6 százalékpontos javulást jelent 2009‑hez képest.

A konszolidációs erőfeszítések eredményeképpen 2009 és 2013 között az OECD‑országok többsége javított nettó megtakarítási rátáján (a folyó bevételek és a folyó kiadások különbsége), még az olyan erősen negatív rátákkal rendelkező országok is, mint Görögország, Írország vagy Portugália.

Az átlagos adósságszint 2013‑ban a GDP 109,3%‑ára rúgott az OECD‑országokban. 2013‑ról 2014‑re Csehországban, Írországban, Norvégiában és Szlovákiában csökkent az adósság, ugyanakkor a legnagyobb mértékben Szlovéniában, Spanyolországban, Olaszországban és Belgiumban emelkedett.

Az állami beruházások szintje alacsony; 2009‑hez képest jelentősen csökkent

2009 és 2013 között a GDP arányában mérve átlagosan 0,8 százalékponttal, az összes kiadás arányában mérve pedig átlagosan 1,4 százalékponttal csökkentek az állami beruházások az OECD‑országokban. 2013‑ban az állami beruházások a GDP átlagosan 3,3%‑át, illetve az összes kiadás átlagosan 7,8%‑át tették ki.

2013‑ban a központi szint alatti kormányzati szervek átlagosan 60%‑át adták az összes kormányzati beruházásnak. Néhány országban, például Chilében, Görögországban és Szlovákiában azonban az állami beruházások több mint 70%‑át a központi kormányzat végezte.

Az állami szektorban a foglalkoztatottsági szint a reformok ellenére is viszonylag stabil maradt (az összes munkaerő arányában mérve)

A kiadások csökkentésére törekedve a legtöbb OECD‑ország központi kormányzata foglalkoztatási és javadalmazási reformok széles körét vezette be.

A foglalkoztatási reformok terén különböző eszközöket vettek igénybe, többek között nem vagy csak részben pótolták a nyugdíjba vonulókat, létszámfelvételi stopot hirdettek meg, kiszervezték a tevékenységeket és szabályozták a javadalmazásokat, ez utóbbin belül főként a felső szintű vezetők díjazását csökkentették és befagyasztották a béreket. Általában véve elmondható, hogy a reformok kis mértékben növelték az érzékelt stressz‑szintet és a munkaintenzitást.

Az állami szektorban foglalkoztatottak száma (nem a központi kormányzatra korlátozódóan) az összes munkaerő arányában mérve a reformok ellenére is viszonylag stabil szinten maradt: éppen meghaladta a 19%‑ot 2013‑ban.

Az érdekeltek bevonása a szabályozói politikák kidolgozásába általánosan elterjedt gyakorlat, de csak nagyon kései fázisban kerül rá sor

Az OECD 2012‑es szabályozói gyakorlatokra és szabályozói politikákra vonatkozó ajánlása alapján az OECD‑országok a „teljes kormányzatra kiterjedő” megközelítés elvét alkalmazzák a szabályozói gyakorlatok vonatkozásában. Sokan formális követelményeket vezettek be, melynek következtében jelentős előrehaladást érnek el a szabályozói gyakorlatok és a minőség javítása, valamint az OECD Tanácsa ajánlásainak betartása terén.

Mindezek ellenére még mindig nagyok a különbségek azon a téren, hogy milyen mértékben végeznek a kormányzatok szabályozói hatásfelméréseket, illetve milyen mértékben végzik el az egyes szabályozások visszamenőleges költség–haszon elemzését, a kompromisszumok és a szinergiák visszamenőleges kiértékelését.

Az érdekeltek szabályozáskészítésbe való bevonása terén bőven van még javítanivaló. Az állampolgárok, vállalkozások, civil társadalmi szervezetek, stb. véleményét általában csak a folyamat végén kérik ki, sokszor csak akkor, amikor a törvényjavaslatot benyújtják a kormánynak. Ritkán kérnek tőlük visszajelzést, hogy adatokat szolgáltassanak a teljesítményértékeléshez vagy a szabályozások hatékonyabb megvalósításához, és szisztematikusan sem vonják be őket a probléma természetével és a lehetséges megoldásokkal foglalkozó megbeszélésekbe a korai szakaszban.

Egyre több erőfeszítés történik a közszféra integritásának erősítésére, de sok még a joghézag

Az OECD‑országok egyre nagyobb figyelmet fordítanak az érdekütközésekre, de a közszférában való foglalkoztatást követő foglalkoztatással ellentétben a közszférában való foglalkoztatást megelőző foglalkoztatás (például a korábban magánszektorban dolgozó munkavállalók vagy lobbisták esetén) meglehetősen szabályozatlan.

A nagyobb döntéshozatali jogkörrel rendelkező köztisztviselők magánérdekeltségeinek nyilvánosságra hozatalára vonatkozó követelményeket a legtöbb OECD‑ország tovább bővítette, ámbár a bírósági szektorban és a „kockázatos” területeken – mint például az adóügyi és vámtisztviselőknél, a közbeszerzőknél és a pénzügyi hatóságoknál – kisebb mértékű a nyilvánosságra hozatal, mint a végrehajtó és a törvényalkotó szektorokban.

A különféle érdekcsoportok által a politikai döntéshozatalra gyakorolt illetéktelen befolyásolás folyamatosan fennálló kockázatot jelent az olyan joghézagok miatt, mint az érdekek nem megfelelően kiegyensúlyozott képviselete a kormányzati tanácsadó csoportokban, valamint az emberek mozgása a szabályozók és a szabályozottak között (azaz „forgóajtók”).

2009 óta jelentős növekedés figyelhető meg a visszaélések bejelentőit védő törvények bevezetése terén. A gyakorlatban azonban a hatékony védelem még mindig kihívást jelent.

Az országok nyílt kormányzati adatokat biztosító jó gyakorlatokat valósítanak meg

A nyílt kormányzati adatok lehetővé teszik, hogy az állampolgárok, a vállalkozások és a közszolgák új generációja társadalmi‑gazdasági értéket hozzon létre, emellett növelhetik a kormányzat átláthatóságát is.

Az új OURdata index szerint Koreában, Franciaországban, az Egyesült Királyságban, Ausztráliában, Kanadában és Spanyolországban történtek a legnagyobb erőfeszítések a nyílt adatok biztosítása terén.

Míg a legtöbb ország jelentős erőfeszítéseket tett az adatok elérhetővé és könnyen hozzáférhetővé tétele érdekében, a kormányzatok eltérő mértékben támogatják aktívan a közadatok újrafelhasználását (különös tekintettel a közigazgatáson belüli újrafelhasználásra).

A kormányzati adókedvezmény‑rendszerek jelentősen visszafogták a piaci jövedelemegyenlőtlenségek emelkedését, de a nem jövedelmi jellegű egyenlőtlenségek cselekvést igényelnek

A kormányzati transzferek és pénzátutalások hatékony eszközt jelentenek a növekvő piaci egyenlőtlenségek hatásainak korlátozására. 2011‑ben a jövedelmek OECD‑országok kormányzatai általi újraelosztása több mint 16 százalékponttal csökkentette a Gini‑együtthatót.

Néhány országban a kormányzati kiadások lefaragása növelte az állampolgárok által a szolgáltatásokhoz való hozzáférésért közvetlenül fizetett kiadások arányát, ami még tovább növelheti az alacsony keresetűek előtt álló pénzügyi akadályokat.

A szolgáltatásnyújtás állampolgár‑központú, a sérülékeny csoportokra (alacsony keresetűekre, bevándorlókra, fogyatékkal élőkre, fiatalokra stb.) koncentráló megközelítése, valamint az új technológiákban rejlő lehetőségek teljes kiaknázása lehetőséget teremthet az inkluzívabb szolgáltatásnyújtásra és eredményekre.

Summary of
OECD (2015), Government at a Glance 2015, OECD Publishing.
http://dx/doi.org/10.1787/gov_glance-2015-en

© OECD

Ez az összefoglalás nem hivatalos OECD fordítás.

Ez az összefoglalás abban az esetben másolható, ha megemlítésre kerül az OECD szerzői joga és az eredeti kiadvány címe.

A többnyelvű összefoglalások az eredetileg angol ill. francia nyelvű OECD kiadványok kivonatos fordításai.

Az OECD on-line könyvesboltban díjmentesen állnak rendelkezésre: www.oecd.org/bookshop

További információ kérhető a Közügyi és Kommunikációs Igazgatóság Jogi és Fordítási Csoportjától: rights@oecd.org, fax: +33 (0)1 45 24 99 30.

OECD Rights and Translation unit (PAC)
2 rue André-Pascal, 75116
Paris, France

Látogasson el honlapunkra: www.oecd.org/rights