OECD >Multilingual Summaries

OECD-FAO Agricultural Outlook 2017-2026

Summary in Norwegian

Utsikter for landbruket – OECD/FAO 2017–2026

Sammendrag på norsk

Rapporten Utsikter for landbruket (Agricultural Outlook) 2017–2026 er et samarbeidsprosjekt mellom OECD og FAO utarbeidet med innspill fra eksperter fra de respektive medlemslandene og fra spesialiserte råvareorganisasjoner. Den gir en konsensusbasert vurdering av utsiktene på mellomlang sikt (ti år) for landbruks‑ og fiskemarkeder på nasjonalt, regionalt og globalt nivå. Årets utgave har et spesielt fokus på landbruks‑ og fiskesektorene i Sørøst‑Asia.

Konteksten for årets rapport er rekordhøy produksjon og rikelige lagre for de fleste råvarer i 2016, noe som holder prisene godt under toppnivåene fra det siste tiåret. Gjennomsnittlige priser på korn, kjøtt og meieriprodukter fortsatte å falle, mens oljefrø, vegetabilske oljer og sukker så en liten oppgang i 2016.

Etterspørselsveksten forventes å falle betydelig i årene fremover. De primære kildene til vekst det siste tiåret var for det første Kina, der økende etterspørsel etter kjøtt og fisk gjorde at forbruket av fôr økte med nesten 6 prosent per år, og for det andre den globale biodrivstoffsektoren, der bruken av råvarer vokste med nesten 8 prosent per år. En økning i kornlagrene med 230 Mt i løpet av det siste tiåret økte også etterspørselen. Disse nye driverne forventes ikke å støtte markedene på samme måte på mellomlang sikt, og ingen andre kilder som kan erstatte dem, forventes.

Veksten i matrelatert etterspørsel etter nesten alle råvarene i rapporten forventes å være lavere enn i forrige tiår. Globalt forventes den matrelaterte etterspørselen etter korn per innbygger stort sett å være flat, og vekst forventes bare i de minst utviklede landene. Utsiktene for kjøttforbruk ses som begrensede på grunnlag av nylige trender i mange land, der kostholdspreferanser, lave inntekter og begrensninger på forsyningssiden demper forbruksveksten. Ytterligere kalorier og protein forventes å komme hovedsakelig fra vegetabilsk olje, sukker og meieriprodukter. Samlet sett synes en "konvergens" mot vestlig kosthold å være begrenset.

Innen 2026 forventes kaloritilgjengeligheten å nå 2450 kcal per dag i gjennomsnitt i de minst utviklede landene og overstige 3000 kcal per dag i andre utviklingsland. Likevel vil matusikkerhet forbli et kritisk globalt spørsmål, og eksistensen av underernæring i alle dens former gir nye utfordringer i mange land.

Etterspørselsveksten for etanol og biodiesel har svekket seg på grunn av lavere priser på fossilt brensel og færre incentiver gjennom offentlig politikk. Selv om energiprisene forventes å øke, vil avledet etterspørsel etter biodrivstoffmaterialer, særlig mais og sukkerrør for etanol og vegetabilsk olje for biodiesel, vokse sakte, bortsett fra i sentrale utviklingsland, der etterspørselsøkningen drives av mer proaktiv innenrikspolitikk.

Fremtidig vekst i planteproduksjonen vil hovedsakelig oppnås ved å øke avlingsutbytter. Vekten i avlingsutbytter forventes å falle noe, men produksjonen kan økes ved å lukke store vedvarende utbyttegap, særlig i Afrika sør for Sahara. Det globale kornområdet vil bare øke marginalt, mens en ytterligere utvidelse av soyabønneområdet forventes å tilfredsstille etterspørselen etter dyrefôr og vegetabilsk olje.

Vekst i kjøtt‑ og melkeproduksjon vil oppnås gjennom både større besetninger og høyere produksjon per dyr, med store vedvarende forskjeller i produksjonsintensiteten. Veksten i fjærfeproduksjonen utgjør nesten halvparten av den totale kjøttproduksjonsveksten i løpet av tiåret. Veksten i melkeproduksjonen forventes å akselerere i forhold til forrige tiår, særlig i India og Pakistan.

Akvakultur dominerer veksten i fiskerisektoren, da fiskeriproduksjonen bestemmes av dagens bestander og reguleres av politikk for å begrense overfiske. Kina vil opprettholde en andel på over 60 prosent av den globale fiskeproduksjonen. Produksjon av oppdrettsfisk er den raskest voksende proteinkilden blant råvarene i rapporten.

Veksten i landbruks‑ og fiskehandelen forventes å falle ned til omtrent halvparten av vekstraten fra forrige tiår. Handel vil imidlertid utgjøre en stort sett konstant andel av sektorens produksjon i det kommende tiåret. Generelt har landbrukshandel vist seg å være mer motstandsdyktig mot makroøkonomiske svingninger enn handel med andre varer. Gitt den relativt høye beskyttelsen av landbrukssektoren kan veksten i landbrukshandelen økes ved videre liberalisering av markedet.

Matimporten blir stadig viktigere for matsikkerhet, særlig i Afrika sør for Sahara, Nord‑Afrika og Midtøsten. Mens dette for enkelte land kan reflektere større etterspørsel, men utilstrekkelige naturressurser for å dyrke mat innenlands, kan det i andre tilfeller indikere utviklingsproblemer for landbruket som bør vies oppmerksomhet.

Nettoeksporten forventes å øke fra Amerika, Øst‑Europa og Sentral‑Asia, mens nettoimporten forventes å øke i andre asiatiske og afrikanske land. Eksporten er fortsatt konsentrert til noen få land, noe som står i kontrast til den store spredningen i import. Dette kan bety at verdensmarkedet er mer utsatt for forsyningssjokk fra naturlige og politiske faktorer, snarere enn fra etterspørselssjokk.

Basert på rapportens forventede grunnleggende tilbuds‑ og etterspørselsforhold forventes de reelle prisene på de fleste landbruks‑ og fiskevarer å følge en svakt fallende trend, slik at de holder seg under tidligere toppnivåer over de neste ti årene. Prisene på landbruksprodukter er utsatt for betydelig volatilitet og kan ha store avvik fra deres langsiktige trender over lengre tid.

Sørøst‑Asia

Spesialkapittelet i rapporten fokuserer på landene i Sørøst‑Asia, der den økonomiske veksten har vært sterk og landbruks‑ og fiskerisektoren har utviklet seg raskt. Bredt basert vekst har gjort det mulig for regionen å redusere underernæring betydelig de siste årene.

Veksten i landbruket og fiskeriet i regionen har imidlertid ført til økt press på naturressurser, særlig på de eksportorienterte sektorene for fisk og palmeolje. Rapporten forventer en svakere vekst i palmeoljeproduksjonen, ettersom de viktigste produsentlandene fokuserer på bærekraftig utvikling.

Bedre ressursforvaltning og økt FoU vil være nødvendig for å oppnå en bærekraftig produktivitetsvekst. Politikk til støtte for risproduksjon kan også reorienteres for å styrke diversifiseringen av landbruket. Gitt regionens følsomhet for klimaendringer, er investeringer i tilpasningstiltak avgjørende.

Sammendrag av
OECD (2017), OECD-FAO Agricultural Outlook 2017-2026, OECD Publishing.
http://dx/doi.org/10.1787/agr_outlook-2017-en

© OECD

Denne oppsummeringen er ingen offisiell OECD-oversettelse.

Denne oppsummeringen kan reproduseres hvis OECDs copyright og originalens tittel angis.

Flerspråklige oppsummeringer er oversatte utdrag av OECD-publikasjoner opprinnelig utgitt på engelsk og fransk.